Detta har hänt...
Jag tror även att om de tyckte
Johnny var värd två av våra killar,
är två av våra killar värda 10 eller kanske 12 av deras.
Eller hur många jag kan samla på samma ställe samtidigt.
Han har fått blackouter två gånger inför mig,
och han har sagt att det har hänt innan.
Han liksom lämnar kroppen.
Han kan röra sig och prata lite,
men han är inte där.
Det är jag, Cody.
Hör du mig?
- Det gjorde jag inte. Jag sa det till Emma. - Det är som att berätta för mamma.
Jag måste jobba. Vad gör han här?
- Jag kom hit för att prata med din dotter. - Va?
Gå och lägg dig igen, pappa.
Pappa!
Var är du, Norman?
Jag gillar inte det här.
Jag vet att du är upprörd
men du kan inte bara springa iväg.
Jag är vid stadshuset och hämtar ett parkeringskort
eller nåt de ringde om,
men jag kommer hem snart och vi behöver prata, okej?
Jag är orolig för dig. Snälla ring.
- Norma Bates? - Hej.
Anne Dietrich. Vi talade på telefon.
Just, ja. Trevligt att träffas.
Vad bra att du kunde komma innan vi stänger.
Jag har ordnat med allt åt dig.
Parkeringskort, legitimation, nycklar.
Jag ville ge dig det så långt i förväg som möjligt.
Det uppskattas. Jag har ju mycket att göra.
Du ska nog klara dig.
Vill du se kontoret?
- Har jag ett kontor? - Den här vägen.
Det visste jag inte.
Vad trevligt. Det är bra att ha ett kontor.
Ja.
Mrs Bates.
Max Borowitz. Stadsfullmäktige, distrikt fyra.
Trevligt att träffas.
- Välkommen. - Tack.
Kommer du förbi mitt kontor? Jag har en idé jag vill prata om.
- Självklart. - Toppen.
Jag är ledsen att jag missade mötet
där du kallade Lee Beerman skitstövel.
Det känns lite obekvämt nu.
Ingen fara. Han var en skitstövel. Det märkliga är
hur du blev den som tog hans plats i styrelsen.
Livet är överraskande.
Jag antar det.
Det får mig att känna mig illa till mods.
Platsen blev ledig och du tog den.
- Hur fick du den? - Hur jag fick den?
Jag pratade med borgmästaren.
Du är rolig du. Vi skippar artigheterna.
Jag vet att du är emot förbifarten.
- Det är ditt problem, och... - Jag vill prata med Norma.
Okej.
Ursäkta.
Det var riktigt pinsamt, Alex. Hur kunde du bara avbryta så?
Något har hänt och du måste följa med.
Vadå? Är det Norman eller Dylan?
- Vad har hänt? - De mår bra. Följ bara med.
Vad tusan är det som pågår? Berätta.
Sluta. Okej?
Något har hänt men Norman mår bra.
- Du har sagt det, men vad? - Han var hos Cody Brennen
och något bråk uppstod.
Hennes pappa är död.
- Hur dog han? - Enligt Norman var det självförsvar.
De bråkade och hennes pappa blev knuffad ner för trappan.
Såhär gör vi.
Jag vill träffa Norman.
Jag vet, men vi har våra rutiner
- när något sånt här händer. - Vadå?
När någon dör och omständigheterna är oklara.
SHERIFFKONTORET
- Du sa att det var självförsvar. - Norman sa det.
- Vi reder ut saken. - Tror ni inte på honom?
Jag följer våra rutiner
så utförligt som möjligt.
Det är inget ovanligt. Vill du ha något?
Vatten, kaffe?
- Jag vill bara träffa Norman. - Okej.
Ha tålamod så får du det.
Vrid huvudet till vänster och lyft hakan, tack.
Tack. Och nu åt höger.
Okej.
Gapa.
Okej, då kan du slappna av.
Får jag ställa en fråga?
Vad ska ni göra med alla grejer?
Med naglarna och fingerklämmorna?
Det är bevis till utredningen.
Men det var en olycka.
Det var en olycka. Varför...
Ta av dig skjortan och ta på den här, tack.
Varför?
Jag berättade för sheriff Romero.
Det är mitt blod, inte...
Jag blev slagen... I ansiktet.
Jag blödde. Det är mitt blod.
Då säger säkert labbet samma sak.
Han ramlade ner för trappan.
Det var en olycka.
Olyckor måste också utredas
så att man är säker på att det var en.
Då var det klart.
Då är vi färdiga här.
Mår Cody bra? Får jag prata med henne?
Inte just nu men senare kanske.
Får jag gå?
Inte just nu.
Vad är det som händer? Berätta.
Jag trodde vi var vänner.
Det är något personligt med morsan. Jag tar hand om det.
Om du tröttnar på att slagga här, eller med kossan,
är du välkommen att sova hos mig.
Med kossan?
Hon ringde och sa
att hon skulle hämta dig på sjukhuset, inte mig.
Sen ses vi inte på över en dag.
Om man utgår från de 23 åren jag jobbat för den här familjen,
och med det jag vet om Jodi Morgan,
undrar jag verkligen vad som hände egentligen.
Hur var det?
- Hur var vad? - Kom igen.
Detaljer.
Inte en chans.
Det här var en konservfabrik förut.
Familjen tog över den för 20 år sedan.
Det här är Dylan och Remo,
hårt arbetande, tydligen.
Teddy plockade upp ordern till Orange County, chefen.
- Vi är klara för dagen. - Om du inte vill att vi gör nåt.
Tack, men nej tack.
- Vilka är dina vänner? - Några polare bara.
De ska utföra ett jobb åt oss.
- Vad för något? - Det är inte ditt bekymmer.
Kom.
- Han planerar något. - Vadå tror du?
Säkert inget bra.
- Norma? - Vad gör du här, Emma?
Jag hörde vad som hänt. Mår Norman bra?
Han är inne och pratar med sheriff Romero.
- Hur fick du veta? - Pappa hörde om det i stan.
Det var visst självförsvar.
Norman skulle aldrig göra nåt sånt.
Det är vansinnigt. Förlåt.
De måste berätta för dig.
Jag vill veta vad som pågår där inne.
Låt oss ta reda på det.
Jag stannar med dig
hela natten om det krävs.
Du är en ängel men jag kan inte tillåta det.
Gå hem och ta hand om motellet.
Tack för att du tittade till oss.
Det betyder allt.
Du är så snäll. Tack.
Vi har allt vi behöver från Norman Bates.
Blod, hår, fingeravtryck etcetera.
Jag väckte min kompis på labbet.
- Så vi kan sätta igång. - Väckte du honom?
Bad jag dig ens om det?
Nej, men det gör honom inget.
Han var min assistent när jag ledde labbet.
Detta är en sån situation då det är bra att känna någon.
- Vi får svar snabbt. - Jag vet bara inte vad
naglar ska säga oss.
Man vet aldrig.
Man måste undersöka allt när en död kropp påträffas.
- Om du vill höra min åsikt... - Nej, det vill jag faktiskt inte.
- Du kan gå. - Okej.
Om du har lust att köra bevisen
till din labbkompis i Portland, varsågod.
- Han hämtar dem. - Toppen.
- Jag sa att jag inte kommer härifrån. - Gå och vänta på honom då.
Okej.
Ursäkta. Jag vill prata med sheriff Romero.
Jag vill träffa min son.
Jag vill veta när jag får det.
Jag vet inte, mrs Bates,
men jag ska föra meddelandet vidare.
Det räcker inte.
Jag vill träffa min son nu
eller höra från sheriff Romero personligen
varför det inte går och varsko min advokat.
Du är välkommen in, mrs Bates.
Regina?
Älskling. Så du ser ut.
Du måste ha varit så rädd.
Varför gick du till hennes hus?
Ditt ansikte.
- Är du skadad? - Det är inte så illa.
Vad hände? Berätta allt.
Jag var arg på Cody för att hon berättat för Emma
om min blackout, och att Emma berättade för dig.
Vi bråkade när hennes pappa kom.
Han var väldigt arg och gjorde illa Cody.
Jag försökte hjälpa henne men då slog han mig.
Jag försökte putta bort honom
och då föll han ner för en brant trappa.
Berätta inte att du bråkade med Cody.
Varför inte?
Du kan inte berätta om blackouten.
De kommer inte förstå det.
Vad menar du?
Säg att du var där för att umgås.
Han var arg för att jag var arg.
Han skrek för att jag skrek.
Cody la sig i och han slog henne.
- Berätta det. - Jag gjorde det.
Varför oroar du dig? Det var en olycka.
Jag vet det.
Du måste ha varit rädd
och det måste ha skett så fort.
Varför tror du mig inte?
Jag försöker få dig att förstå
att om de känner till vissa saker blir det omöjligt för dem
- att tro på dig som jag gör. - Det var en olycka.
Förlåt för förseningen.
- Följer du med mig, Norman? - Ja.
Vad händer nu?
Vi går igenom allt en gång till.
Jag måste väl vara med också?
- Han är underårig. Säger inte lagen så? - Nej, han är häktad.
Vi pratar bara. Du måste inte vara här enligt lagen.
Men om Norman vill det
- gör det inget för mig. - Det vill jag inte.
- Hon kan stanna här ute. - Visst.
Vi är strax tillbaka.
- Alex? - Vi har ett par frågor
som vi inte haft tid att ta upp.
Vadå för frågor?
Du måste spänna av lite, Norma.
Du kommer att bli galen.
Spänna av? Jag är hans mor. Skämtar du?
Tänker du beskydda mig?
- Jag har tvättat åt dig. - Vi ska prata
så att vi inte missar något
och sen är vi färdiga.
Jag försökte bara skydda henne.
Vi retade upp varandra och...
Han kastade sig över mig och jag...
Jag knuffade honom och han ramlade bakåt
nerför hela trappan.
Och rörde sig inte.
Jag minns hans ansiktsuttryck när han ramlade.
Det är jobbigt att se.
Så...
Vad kommer hända med Cody?
Hon är 17 och behöver en förmyndare.
Hennes moster bor i Fort Wayne.
Hon ska bo med henne.
- Är hon trevlig? - Ja.
Över telefon i alla fall.
Vad bra.
Du vet, Norman...
Jimmy Brennen växte upp här och jag har känt honom länge.
Han brusade upp för nästan allt.
Om inte jag varit där när han vaknade
hade han fortfarande levt.
Inget kan ändra det.
Du har rätt.
Drick lite varm choklad medan den är varm.
Hur mår du?
- Hur visste du att jag var här? - En vän ringde mig.
Två vänner faktiskt.
Det är en liten stad. Ryktet sprider sig fort.
- Ryktet? - Oroa dig inte.
Det spelar ingen roll. Mår Norman bra?
Inte ens i närheten.
Han är upprörd och oroad.
Han vet inte vad som pågår.
Det är bara deras rutiner, Norma.
- Men när får vi åka hem? - När de fått all fakta.
Du är advokat. Vet du hur det fungerar?
Ja.
Norman...
Han ville bara prata med Cody.
Så kommer han instörtande.
Han är berusad, vägrar lyssna och anklagar Norman.
Han hoppar på Norman och sin egen dotter.
Hon som är så liten.
Som en liten fågel.
Hur ska hon ha en chans mot en man som han.
Hon behövde hjälp. Norman vill alltid hjälpa.
Jag vet inget om straffrätt
men om det var allt som hände
har Norman inget att oroa sig för.
Okej.
Vi går genom den främre porten och hoppar på dem.
Ingen kommer fatta vad som händer.
- Okej? - Kör till.
Vad ska de där göra?
- Hur så? - Jag tänkte bara
att jag kunde hjälpa till ifall du planerade något.
Apropå planer.
Jag känner till dina.
Eller snarare min systers plan.
Att du ska vakta min rygg.
Jodi har inte sagt nåt, ifall du tror det,
men jag förstår att hon vill att du ska göra det.
- Det är inte så. - Det är lugnt.
Jag hajar.
Jag slapp ur finkan och hon gav mig det här jobbet.
Hon tvekade inte ens.
Om det är vad hon vill göra, så...
Det går bra för mig.
Jag ville att du skulle veta att...
Jag visste.
Jag behöver antagligen inte förklara.
Du ser ut att kunna hantera kvinnor,
men om du ska ligga med min syster,
anpassa dina förväntningar.
- Jag... - Ja, ja, jag vet.
Det är bara det...
Hon har träffat hafsiga killar förut.
Du vill inte att jag ska bli sårad, va?
Jag vill inte såra dig heller.
Hur mår du, Cody?
Dåligt.
Jag vet att du inte gillar mig.
Jag förstår och det är antagligen mitt fel.
Men snälla...
Berätta inte om Normans blackouts.
- Varför skulle någon nämna det? - Man vet aldrig.
Jag vet inte vad de frågar dig.
De kommer fråga vad som hände när min pappa dog.
Självklart, förlåt.
Men de kanske frågar om Norman i allmänhet.
Om de gör det
kan de göra en höna av en fjäder.
- Hur då? - Jag vet inte.
De kan tro att det är fel på honom.
- Är det? - Det är inte relevant.
Du tror det.
Fastän han inte fick en blackout kopplar du det till det här.
Om du ger mig en anledning så säger jag inget.
Du såg honom under en blackout. Skadade han dig?
Skadade han någon? Var han arg och okontrollerbar?
Nej, eller hur?
Han vara bara inte sig själv
och det finns ingen anledning att berätta det.
Men...
Är du klar? Din moster är på telefon.
- Tack för att du ville ses. - Vad vill du, Emma?
Om Norma ligger bakom kan du lika gärna berätta
så sparar vi tid.
Hon vet inte att jag är här.
- Vill du ha något? - Nej, tack.
Jag är här om henne och Norman.
Han är hos polisen. Cody Brennens pappa har dött.
Jag vet.
Norma lämnade ett röstmeddelande.
Har de häktat honom än?
Jag vet inga detaljer
men jag hörde att det var en olycka.
Om det var en olycka är det ingen stor grej.
Hur som helst, vad ska jag göra?
Du kan vara där för dem.
Det kan du göra.
Norman knyter inte an till många. Han bryr sig om dig.
Jag kan inte hjälpa honom.
Han måste klara sig själv ibland.
Speciellt med Norma. De bryr sig bara om varandra.
Vad ni än bråkade om
kan ni inte strunta i det nu?
Spelar det ingen roll hur man blir behandlad?
Ska man alltid ställa upp?
- Funkar det så? - Var det så det var?
Strunt samma. Jag går inte dit.
Någon har dött. Ska du låta honom
klara sig själv?
- Jag kan inte ordna detta. - Självklart inte.
Så gå inte. Hjälp inte till. Gör inget alls.
Jag önskar att jag haft en mamma och en bror att behandla som skit.
Jag finns här för dig, Norma.
Vad du än behöver.
Jag lovar att hjälpa dig.
Allt kommer ordna sig.
Varför är du så snäll mot mig?
Mamma?
Telefon till dig, sheriffen.
Ni får några minuter.
Vad gör han här?
George ville titta till oss, se om han kunde hjälpa.
Hej, Norman.
Vet ni vad? Ni har haft en lång kväll.
Jag lämnar er ifred.
George?
Tack så mycket.
Det ordnar sig.
- Han är advokat. Han kan hjälpa oss. - Med vad?
Cody.
Hur mår du?
Jag går ut och tar lite luft.
Norman.
Ni måste vara helt slut.
- Jag ska se till att ni får skjuts hem. - Är det sant?
Ja, ni kan gå.
Vi är klara med Norman för stunden.
Jag kunde laga mat åt dig, Norman.
Jag fixar det själv.
Okej.
Tror han att jag är en mördare?
Sheriff Romero?
Nej, din vän. George.
Nej, älskling.
Han vet att du aldrig skulle göra nåt sånt.
- Hur då? - För att jag sa det.
Han känner inte mig.
Jag har berättat om dig.
Och han trodde på dig fastän han inte känner mig?
Och så tvivlar du på mig fastän du känner mig allra bäst.
- Inte sant? - Det är inte sant.
Vare sig du gillar Cody eller inte så var jag där
och jag vägrade låta honom skada henne.
Är du arg på mig? Har jag gjort något fel?
- Det är inte det. - Vad är det då?
- Du tror mig inte. - Det gör jag.
Men vad?
Älskling, det är bara...
Jag vet inte vad du vill att jag ska säga.
Jag är inte hungrig längre.
Hej.
Jag ville inte ringa och störa dig,
men hur går det? Är allt överstökat?
Jag vet inte.
Jag fick åka hem igår, så...
Om de skulle häkta dig hade de redan gjort det, va?
Men det var ju bara en olycka så. Är allt bra med dig?
Jag antar det.
Det är värre för Cody och hennes pappa.
Jag vet. Men ändå. Det måste ha varit hemskt.
Jag var arg på Cody.
För att hon berättade för dig vad som hände mig.
Det var därför jag var där.
Om inte hon berättat för dig hade du inte berättat för mamma.
Förlåt, Norman.
Jag var bara orolig för dig.
Om något hade hänt dig
och jag hållit inne med nåt som hade kunnat hjälpa...
Jag vet. Förlåt.
Jag bara...
Du gjorde rätt och jag är inte arg längre.
Inte på dig, okej?
Det var anledningen till att jag var hos Cody.
- Jag är ledsen. - Jag kan aldrig lita på dig igen
men jag är inte upprörd.
Håll käft.
Emma...
Tack. Jag menar det.
- För vadå? - För att du trodde på mig.
Strunt samma. Varsågod.
Cody Jag är utanför
Hej.
- Hej. - Jag var så orolig.
De lät mig inte prata med dig.
De ville höra vår historia först.
Kolla på oss. Bonnie och Clyde.
Jag är hemskt ledsen.
Nu kommer han alltid vara förbannad, bitter och full...
Skylla på mig för allt.
Det var hans eget fel.
Det var därför det skedde.
För att han valde att vara som han var,
for in som han gjorde och dog.
Anklaga inte dig själv.
Jag måste åka. Jag ville bara säga det.
Åker du här och nu?
Jag har inget val.
Du sticker till Indiana bara sådär?
Japp. Hoosiers, här kommer jag.
Min moster har redan städat gästrummet.
Hon har fem katter, så hennes ställe
luktar säkert kattpiss istället för öl och cigaretter.
Jag längtar tills jag fyller 18 och får bestämma lukt själv.
Hör du av dig så att jag kan ringa?
Norman...
Ringa, skicka sms...
Jag känner mig själv. Det kommer inte hända.
Är det inte bättre att säga hej då nu
till varandra?
Jag pratade med din mamma på stationen.
Hon sa att jag inte fick säga nåt om din blackout.
Hon ville inte att det skulle misstolkas.
Hon bad mig.
Hon sa att något händer med dig.
Du förändras. De får dig att göra saker.
- Vad händer med mig? - Jag vet inte, men hon gör det.
Du måste få henne att berätta, Norman,
för vad det än är skrämmer det skiten ur henne.
Hej.
Jag ville bara berätta
att Jimmy Brennens död är nu officiellt en olycka.
- Så det var det? - Ja, det var det.
Det blev ganska uppenbart.
Jag är ledsen att Norman fick gå igenom allt.
- Tack. - Nej, du ska ha tack för...
För ditt tålamod, och...
Vi pratar senare.
- Okej. - Då så.
Norman!
Norman.
Sheriff Romero var precis här.
Utredningen är klar.
Det är över. Det var en olycka.
Herregud.
Jag är så lättad.
Jag ser det.
Cody var här förut.
- Var hon? - Hon åker.
Hon flyttar till Indiana och sin moster.
Nu? För alltid?
Jag är ledsen för din skull. Du kommer att sakna henne,
men ibland är det bra att få en ny start.
Det glädjer mig att hon kom över och sa hej då.
Hon sa att du ljuger för mig.
Att det är något fel på mig och du vet vad.
Hon hade kunnat förstöra ditt liv igår.
Har det undgått dig att hon är instabil?
Du vet vad som händer när jag får en blackout.
- Norman. - Du sa att jag förändras,
att jag inte är mig lik.
Vem blir jag? Och vad gör jag?
Norman...
Jag älskar dig så mycket.
Jag har sagt det där.
Och det är sant.
Men vi ska inte prata om det.
Vad?
Du måste lita på att jag beskyddar dig.
Jag känner dig bättre än någon annan.
Jag tänker inte svara på frågan
och jag vill aldrig höra den igen!
Hej.
Nyfiken på vad vi gör?
Ja.
- Det är dags. Följ med. - Vart då?
Är du upptagen? Vi har något vi måste göra.
Vad är det?
Om du följer med får du veta.
Du får inte veta om du inte följer med.
Och Remo. Vi får inte glömma Remo.
Han åker med Chuck och Sid.
Och du...
Åker med oss. Kom igen.
Ljuset.
Ska ni plundra Nick Fords magasin?
Just det.
Gör det inte.
Högsta betyg i ansträngning. Jag säger min syster att du försökte.
Tänk igenom det här.
Tror du inte att jag har det?
Om vi berättar att du säger emot oss
blir det fem gånger smärtsammare för dem.
- Vi skickar ett budskap. - Det är inte rätt budskap.
Det är för stort, och för fel.
För stort?
För stort för mig, menar du.
För vem är det stort nog?
Tänk på deras hämnd.
Tror du att de bara slutar?
Det är bara att bestämma sig...
Är du med?
Eller inte?
Inte.
Jag tänker inte döda dig.
Men jag kan inte lova att de inte gör det.
Du då?
Jag är med.
Kör till.
Då kör vi.
Kör!
- Ja? - Vicesheriff Lin.
Ja?
Jag registrerade Norman Bates DNA i systemet.
- Varför tusan då? - Vi fick en matchning.
- Vad menar du med det? - Spermaprovet i Blair Watson,
det vi aldrig identifierade, matchade med Norman Bates.
Swedish